Борис Младенов-Young
Аз четвърт век се лутах във мъгла…

chitanka.info

Аз четвърт век се лутах във мъгла.

Като слепец я търсех без надежда.

Но как без име да я призова —

дори не знаех външно как изглежда.

Във лунни нощи вън с тъга следях

светулките с наивната идея,

че както зайчето[1] една от тях

накрая да ме заведе при нея!

Тъй без любима дълго чезнех аз

в прегръдките на обич безответна;

когато най-отчаян бях, тогаз

внезапно пред очите ми просветна:

Докато съм я търсел нощ и ден,

тя неотлъчно е била до мен!!!

София — 1964 г.

[1] Намек за детската песничка „Зайченцето бяло“. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.